HJEMME ALENE 4
Viv, jeg vet det bare er tre handledager igjen,
men de ringte,
og de vil se huset ditt om en time.
Mamma! Få Buzz til å skru av musikken.
Ikke noe problem.
Mamma!
- "Mamma". - Vent litt, Viv.
- La søsteren din øve. - Som om det vil hjelpe.
Og rydd på kjøkkenet.
- Men... - Nå!
Ok, Viv. Vi sees straks.
Jeg trodde jeg ba deg rydde på kjøkkenet.
Jeg gjorde det. Kan jeg gå på kino i kveld med venner?
- Nei. - Nei...
Nei. Jeg skal holde visning for et hus og du må være barnevakt for Kevin.
Hvorfor kan ikke Megan gjøre det?
Fordi hun må øve på ungdomssenteret.
Og du trenger ikke å gå på kino.
Jeg trenger det om jeg vil ha et liv.
Du er barnevakt for Kevin. Hvor er han uansett? Kevin!
Hva er det?
En bil!
- Jøss! - Vent litt. Den var...
Vennen, den var min?
Dødskult. Den har antenne og alt.
- God jul, mamma. - God jul.
God jul.
Hva fikk jeg? Hva er dette?
- Takk. - Alle inn i bildet.
- Samle dere, alle sammen. - Ok.
- Greit. God jul. - God jul.
- Veldig morsomt, Buzz.
Forrige jul, hva?
Ja.
Denne julen blir ikke noe gøy.
Så klart den blir.
Vennen, vi skal gjøre det samme vi alltid har gjort.
Synge julesanger, være sammen med familie og venner,
sette ut melk og kjeks til julenissen.
- Det blir akkurat som før. - Bare at i år...
...er ikke pappa der.
Stemmer. Det er det eneste som er annerledes.
Hvorfor kan dere ikke bare bli sammen igjen?
Vennen, du må bare gi slipp på det.
Det er et nei, ikke sant?
Det betyr at noen ting har vi ikke kontroll over.
Jeg vet at du savner faren din.
Og han er veldig glad i meg.
Det er dere begge, og det har ikke noe med meg å gjøre.
Fortalte han deg det?
Jeg er ni år gammel. Jeg ser mye på TV.
Dro han på grunn av meg?
Nei. Så klart ikke.
Jeg visste det. Det var Buzz og Megan.
Å, det var ikke på grunn av noen... Eller noenting.
Så hvorfor?
Det er vanskelig å forklare.
Men... av og til når...
...folk har vært gift lenge, havner de i feil spor.
Vet du hva jeg mener?
Ja. Når folk ikke har det gøy
og kjeder seg veldig.
På en måte som det.
Kan du komme ned nå?
Når du er klar.
Vent litt.
- Kevin, kom hit. - Ja, fort, du må se dette.
- Du går alltid på det. - Slipp meg opp, kvisetryne!
- Dumskalle. Når skal du lære? - Slipp broren din.
Og burde ikke du øve?
Hvordan kommer du deg til ungdomssenteret?
Moren til Ashley henter meg om en halvtime.
Kan jeg få gå på kino?
Nei. Jeg sa jo at du skal passe Kevin.
Vær så snill, la ham få gå.
- Jeg kan være hjemme alene. - Nei.
- Jeg har vært det før. - Ikke minn meg på det.
Du ødela hele kvelden min.
Om jeg skal ha en dårlig kveld, skal du det også.
Mamma!
- Hallo. Det er meg. - Pappa!
- Hei, storegutt.
Jeg visste ikke at du kom i kveld.
- Jeg tenkte jeg skulle overraske dere. - Hei, pappa.
Hei, Buzz.
Kate. Jøss, dette stedet ser flott ut.
Veldig fint pyntet.
- Akkurat som hvert år. - Så...
Pappa, hvorfor kommer du i kveld?
Jeg vil faktisk snakke med moren din om noe.
Privat.
- Tror du han vil komme hjem? - Å, Kev.
- Hva? - Ikke noe: "Hallo, hvordan går det?"
Unnskyld.
Jeg har en jobbavtale, Peter. Hva vil du?
Ok, jøss. Jeg ville ikke gå rett på sak, men...
Du vet at Natalie og jeg bor sammen, og...
...når skilsmissen vår er avsluttet, skal jeg gifte meg med henne.
Virkelig?
Du gifter deg igjen.
Jøss. Det er...
Vi har bare vært separert i åtte måneder.
Ja, det skjedde veldig fort, og... Hør her, Kate,
jeg vil virkelig ha ungene litt hos meg i jula.
Vil du ha ungene til jul?
Bare noen dager. Jeg vil at de skal bli bedre kjent med Natalie.
Fordi hun kommer til å bli stemoren deres.
Ja.
Du blir nødt til å spørre dem.
Jeg vet det.
- Hvordan skal jeg kunne møte vennene mine? - Det blir bare noen få dager.
Ja, klart, men det er for lang tid for meg å være borte.
Ja, du kan ikke forvente at vi ofrer ferien vår.
Vel, Kevin?
Det kommer en kongefamilie på besøk.
De har en sønn på din alder.
Du får kanskje sjansen til å leke med en kronprins.
- En kronprins? - Ville ikke det ha vært kult?
Ja, kjempekult.
Og dere vil ikke tro rommet Natalie har gjort klart til dere.
Hva sier dere?
Jeg tror jeg står over.
Det ville ikke være riktig å forlate familien til jul.
- Jeg er sikker på at du forstår. - Ja, det gjør jeg.
Det er en åpen invitasjon, greit?
Jeg blir ikke så sen.
Og siden du blir hjemme, kan du godt gjøre noen av arbeidsoppgavene dine.
Ja, frue. Jeg skal sørge for at de blir gjort.
Vask det, ostefjes.
Au!
Oisann.
Min feil.
Hallo, jeg er hjemme.
Hei.
- Hvordan gikk det? - Fryktelig.
Jeg hater Buzz og vil aldri være alene hjemme meg ham noen gang igjen.
Å, vennen. Jeg vet han erter deg.
Erter meg? Han ydmyker og torturerer meg.
Jeg er lei av at alle rakker ned på meg her.
Ja, det er vanskelig å være yngst.
Vel, jeg hater Buzz. Jeg skulle ønske jeg ikke hadde en bror eller søster.
- Det mener du ikke. - Jo, det gjør jeg!
Jeg skulle ønske jeg var enebarn!
Vel, jeg er lei for at du er lei deg.
Kanskje du burde gå på rommet ditt og tenke over hva du har
i stedet for hva du ikke har.
Enebarn vet ikke hvor godt de har det.
Livet ville vært perfekt om ikke Buzz og Megan var her.
Er det for mye å be om en familie som faktisk liker meg?
Jeg ville ha stukket av
om jeg visste hvor jeg kunne dra.
Vent, det gjør jeg!
Jeg har en åpen invitasjon.
Jeg får ikke av setebeltet.
Takk, Alan.
Takk.
For en utrolig kveld.
Og ikke en dårlig natts arbeid.
Vi samlet inn over to millioner til de barneveldedighetsorganisasjonene.
Dør, åpne.
Og jeg er like ved å signere med to av de største klientene i Chicago.
Det er fordi du er verdens beste publisist.
Dører, lukk.
Har jeg husket å takke deg for å fortelle alle det?
Peis, lys. Nei, ikke i kveld.
Kanskje jeg burde vise hvor takknemlig jeg er.
Musikk, på.
Gardiner, lukk.
Å nei.
Akkurat da ting begynte å bli bra.
Fint hus, hva?
Det er det, Marv. Sikker på at du vil rane det?
Nei, jeg vil ikke rane det.
Mine tyveridager er over.
Vi går for de store pengene. Ok?
De enkle pengene. Ingen mellommann.
Ren profitt. Bare klasse.
Tre ord, Vera. Bort... før... ing.
Jeg tror det bare er ett ord.
Vi venter til de kongelige kommer...
Og så kidnapper vi prinsen.
"Å, ikke kidnapp meg. Jeg er fra overklassen."
Er du sikker på at vi kan få det til?
Jeg mener, uten at Harry lager planene.
Hvor fikk Harrys planer meg? I fengsel.
Men ikke denne gangen. For denne gangen...
...er jeg sjefen.
Hvem er sjefen?
- Du er sjefen. - Jeg elsker å være gift. Hva?
- Det er jenta mi. - Hei!
Ser ut som de får besøk.
Var det hit du ville?
Ja, dette er riktig sted. Tusen takk.
Behold vekslepengene.
Alt er vekslepenger.
Hvem er du?
Unnskyld, frue.
Ja, Prescott?
Besøk til Mr. McAllister. Denne unge mannen hevder å være sønnen hans.
Vel, send ham inn.
- Kevin! - Pappa!
Hei!
Jeg trodde du sa at du ikke kom.
Jeg begynte å tenke
at det ikke er rettferdig om mamma får alle barna til jul.
Hva er jul uten barn, ikke sant?
Stemmer.
Hallo, Kevin.
Hei, Natalie. Jeg håper det er greit at jeg kommer innom som dette,
men faren min inviterte meg.
- Ja, jeg vet det. - Så gjelder invitasjonen fortsatt?
Så klart. Molly, kan du komme hit?
Jeg har sett frem til å tilbringe tid med deg.
Faren din snakker mye om dere barna.
Buzz er den vanskelige. Jeg er den søte.
Molly.
Dette er Kevin McAllister,
og han skal bo hos oss noen dager.
Kan du forberede det spesielle gjesterommet?
Å, det spesielle gjesterommet.
Straks, frue.
Og Prescott, gi Kevin en husnøkkel.
Som du vil, frue.
Hva slags nøkkel er dette?
Det er nøkkelen til hele huset.
Dette er et smarthus, Kevin. Det gjør hva enn du ber det om.
Peis, slukk.
Gardiner, opp.
Jøss! Jeg tror jeg vil like meg her.
Kom igjen. Prøv du.
Dør, åpne.
Jøss! Dette er så kult.
Dette er så kult!
Se på dette spillet!
Dette stolen har en fjernkontroll!
Ja!
Dette er så kult!
- Tror du at du blir komfortabel her? - Jeg blir!
Takk, Natalie. Dette blir den beste julen noensinne!
Leggetid, Kev.
Hei, Kevin?
Hvor mange ganger kan jeg miste dette barnet?
- Hallo? - Kate, jeg
ville bare si at Kevin nettopp kom hit.
Takk og lov...
...for at han kom trygt frem.
- Jeg skulle ringe deg, men... - Går det bra?
Ja, alt i orden.
Vel, takk for at du lot ham komme.
Takk for at du ringte.
God jul.
God morgen, Kevin.
God morgen.
- Hvem er det? - Her borte.
Tid for frokost. Er det noe spesielt du vil ha?
Hva som helst?
Hva som helst.
Av og til klarer jeg ikke å vente på julenissen,
så jeg ender med å handle litt selv.
- Vil du åpne en? - Nei, du vil skjemme ham bort.
Pappa, det er hennes hus.
Hun kan skjemme meg bort om hun vil.
Greit. Men bare én.
Og ikke... den største.
Kan det virkelig fly?
Ja, men bare ute.
- Vi vil ikke ødelegge noe. - Jøss! Takk, Natalie!
Hvorfor må dere dra? Det er jo nesten jul.
Ja, jeg vet det, men kongefamilien kommer til en av Natalies innsamlinger,
og jeg må sørge for at den blir godt dekket av presse og fotografer.
Det vil ikke ta så lang tid,
og jeg trenger ikke jobbe resten av juleferien, ok?
Og spør Prescott om du trenger noe. Han tar seg av deg.
Kult fly, hva?
Jeg tror hun prøver å kjøpe seg hengivenhet fra meg.
- Kevin. - Hva?
Jeg sier ikke at det er negativt.
Jeg er glad du er her.
Mr. Prescott, kan jeg spørre deg om noe?
Ja.
Kan du lage en milkshake til meg?
Har du sjokolade?
Hva? Natalie sa hva enn jeg trengte.
- Og du trenger en milkshake? - En med sjokoladesmak.
Tror du vi får en hvit jul?
Det virker veldig usannsynlig,
gitt de uvanlig varme temperaturene i det siste.
Hva er denne greia? En mini-heis?
Det kalles en stumservitør.
- Hvorfor kalles den servitør? - Fordi den frakter mat.
- Hvorfor kalles den stum? - Fordi den ikke snakker
eller stiller talløse dumme spørsmål.
INGEN ADGANG
Kan du lese?
Døra. "Ingen adgang."
- Hva, betyr det meg? - Spesielt deg.
Dette er kontrollsenteret jeg styrer hele huset fra,
i tillegg til der jeg bor.
Miss Natalie har kanskje gitt deg fri tilgang til huset sitt,
men dette er mitt område og forbudt.
Forstått?
Har du flere spørsmål?
Bra.
Hei, Molly. Hva gjør du?
Jeg vasker huset.
- Ekkelt. - Å nei. Ikke i dette huset.
Se. Støvsuger, på.
- Støvsuger, av. - Jøss! Huset vasker til og med seg selv.
Vil du se noe veldig kult?
Åpne.
Jøss! Dette stedet er dødskult.
Ja, det er det.
Musikk, av?
Musikk av.
Jeg drar i butikken. Jeg er tilbake om en times tid.
Og ikke plag deg søte gutten.
Dør, åpne.
Hun er ute av huset.
Greit. Kysten er klar.
- Kom igjen. - Vent. Er du sikker på at det er trygt?
Vennen, ville jeg tatt deg med inn dit om det ikke var trygt?
Det er bare at hvis prinsen først kommer i morgen,
hvorfor går vi inn nå?
For å rekognosere. Hva tror du, Vera,
at vi bare skal gå rett inn og begynne å stjele barn?
"Alle ut i bilen." Nei.
Vi må finne ut hvor, når, og hvordan vi får ham ut derfra.
Vet du hemmeligheten til kriminell suksess?
Å ikke bli tatt.
Planlegging. Forberedelse. Å være forberedt.
Vær forberedt. Vær en forberedt "forbereder".
Hva? Det er mottoet mitt, og det er derfor jeg er...
- En speidergutt. - Nei. Ikke sjefen?
- Hvem er sjefen? - Du er sjefen!
- Hvor er sjefen? - Her.
- Hei. Sjef, én person. - Der.
Greit. Kom igjen.
Nei. Det er ikke mulig.
Det er det! Det er Marv!
Mr. Prescott, er du der?
Mr. Prescott! Hjelp!
Marv, alarmen er på.
Å nei. Hva skal vi gjøre?
Se på dette.
Å.
Alarm, av.
Dør, åpne.
Det er en praktisk greie.
Vel, hva er mottoet mitt?
Du er sjefen?
- Vær forberedt. - Stemmer.
Jeg giftet meg med et geni.
Hva tror du det er? En kalkunball?
- Bare legg den fra deg, ok? - Greit.
Kleptoman her.
Prinsen burde bo på et av disse rommene.
Jeg tror det er en heis.
- Ikke... du gir meg hodepine. - Du gir meg hodepine.
- Du gir meg hodepine.
- Ikke press meg. - Dør, lukk.
- Du gjør meg gal. - Du gjør meg gal.
- Du gjør meg... - Å, hold kjeft.
Dør, åpne.
- Dør, lukk. - Jeg elsker denne greia.
Marv...
Døra... lukket seg.
- Hva er galt med denne greia? - Dør, åpne.
Jeg tror det er noen her.
Er det noen her?
- Ikke nå. Hysj! - Hysj selv!
- Hysj selv!
Kanskje prinsen kom tidlig.
Hva i...
Det holder. Kom igjen.
Opp!
- Kom igjen. - Marv!
Mr. Prescott!
- Deg! - Hallo, Marv.
Vel, det var lenge siden.
- Hva? - Er det prinsen?
Nei, det er Kevin. Kevin, Vera. Vera, Kevin.
Om det ikke er ham, la oss dra før noen ser oss.
Ja. Jeg tror vi har sett det vi trenger å se.
Jeg kommer tilbake!
- Kom igjen! - Greit!
Hus, vask deg selv.
Vel, det var verdt et forsøk.
Kanskje de ikke blir altfor sinte.
Når jeg forteller hva som skjedde, vil det kanskje være greit.
- Eller kanskje ikke. - Hva...
Hva...
Ok, jeg vet det ser ille ut, men...
Vennen, hva i...
Kevin... Hva har du gjort?
Prescott!
- Det fungerer ikke. Jeg prøvde. - Ja, frue?
Kom ut hit! Nå!
Vel, det fungerte ikke før.
Kevin, hva skjedde?
Det var ikke meg. Det var innbruddstyvene.
- Innbruddstyvene? - Ja.
Og jeg kjente igjen en av dem. Marv.
Har jeg fortalt deg om ham? Det er en annen historie.
Poenget er at de ville rane huset.
- Så du valgte å ødelegge det i stedet? - Nei. Jeg prøvde å beskytte det.
- Ved å ødelegge det? - Hva i...
Hvorfor kom du ikke da jeg tilkalte deg?
Prescott.
Vet du om noen innbruddstyver her i dag?
Innbruddstyver?
Nei, frue. Alle alarmene var på som vanlig.
Kanskje de skrudde dem av. De hadde en av disse.
Jeg så ingen inntrengere, og bortsett fra, unnskyld meg,
en kort toalettpause, fulgte jeg med på skjermene hele tiden.
Hvordan ett barn kunne gjøre så mye skade på den tiden det tok meg å...
- Jeg fatter det ikke. - Det var ikke meg!
Det var ingen andre her.
- Han lyver! - Det gjør jeg ikke!
- Jo! - Nei!
- Jo! - Med all mulig respekt,
jeg så Kevin leke med innretningene
som om huset var et stort leketøy.
Den eneste vandalen her i dag var sønnen din.
Gi oss et øyeblikk.
Kevin.
- Kevin, sitt. - Pappa...
Hva er det som skjer?
Jeg sa det. Innbruddstyver brøt seg inn.
Kevin, du vet jeg kan tilgi stort sett alt unntatt løgn.
Så du ville ikke blitt sint for at jeg ødela huset, som jeg ikke gjorde,
så lenge jeg innrømmer at jeg gjorde det,
som jeg ikke gjorde?
Vel, jeg har tenkt over det, og...
...jeg forstår at dette er en vanskelig tilpasning for deg.
Og det er bare naturlig at du utagerer. Det er behovssøkende.
- Nei, det er ikke det. - Kevin!
Uansett...
Hva betyr noen skader?
Det er ikke som om jeg ikke er forsikret.
Har du noe å si?
Takk?
Ok?
Jeg er lei for at huset ditt ble skadet.
Overvåkingskameraene må ha tatt opp alt.
Hva?
Prescott må ha skrudd av kameraene.
Det er utrolig.
Det er ikke til å tro!
Jeg kan ikke tro det!
Det er den ungen igjen.
Hvert eneste sted jeg bryter meg inn!
Det er som om han følger etter meg.
Kom igjen, Marv. Han er bare en liten gutt.
Vel, jeg har fått store arr fra den lille...
Samme det.
Jeg skal fortelle deg én ting,
han hindrer meg ikke denne gangen.
Denne gangen går det glatt.
For denne gangen...
...har jeg en mann på innsiden.
Kom igjen! Følg med på veien! Sikkerheten først.
Hva gjør du her?
Fortell meg.
Jeg...
Ingenting. Jeg sverger.
Jeg bare syntes at alt dette var kult, så jeg ville ta en titt.
Du går ikke uinvitert inn i andre folks hjem,
og du rører ikke tingene deres.
Advarte jeg deg ikke om hva som ville skje om jeg fant deg her igjen?
Ikke spesifikt.
Tro meg, det blir ikke behagelig.
Hva vil du?
Jeg synte jeg hørte gutten.
Og det gjorde jeg.
Jeg vil ikke at han skal plage deg mer, så jeg skal få ham ut av veien.
Kom igjen, Kevin.
Jeg tar meg av ham fra nå av.
Takk for at du reddet meg, Molly.
Det er best å holde seg unna Prescott.
Det vet jeg. Han er en av skurkene...
Skurkene som brøt seg inn.
Selv om de teknisk sett ikke brøt seg inn, for de hadde sin egen fjernkontroll.
- Og hvem tror du ga dem den? - Prescott?
Det høres litt usannsynlig ut.
Jeg vet det. Og du tror sikkert at jeg bare har for livlig fantasi.
De fleste gjør det. Men du må tro meg.
Kevin, Prescott er en ensom mann. Det eneste han har er jobben sin.
Og mellom deg og meg, hater han å jobbe her.
- Men å gjøre det du sier... - Da gir det perfekt mening.
Han hater jobben sin,
så han prøver seg på et stort ran så han får råd til å slutte.
- Å, jeg vet ikke. - Hør her.
Han fortalte faren min at jeg løy når jeg ikke gjorde det.
Og han skrudde av overvåkingskameraene. Så det kan bare bety én ting.
- Og hva er det? - Marv og den nye venninnen hans
har en mann på innsiden.
- Prescott. - Jeg tror du har rett.
Har jeg?
Ja. Du har en altfor livlig fantasi.
Men det er det jeg elsker ved barn.
Min egen sønn var akkurat som deg på din alder. Mye å takle.
Du må ha vært en flott mor, Molly.
Bare prøv å holde fantasien i sjakk, ok?
Du var veldig forståelsesfull for det som skjedde i dag.
Kevin går gjennom en vanskelig periode.
Det er ikke lett når foreldrene dine skiller seg.
Tro meg, det vet jeg.
Men vi kommer oss gjennom det.
Du vil bli en flott stemor.
Jeg tror vi bare må finne en måte å føle seg mer hjemme her på.
Kanskje gjøre noen av juletradisjonene han er vant til,
som å pynte treet.
- Gjør du det selv? - Ja, jeg gjør det selv.
Det er gøy.
Det er akkurat det vi skal gjøre. Vi skal pynte treet.
Det vil få oss i riktig stemning og forene oss som familie.
- Ok. - Ok?
Ingen venner, ingen moro, ingen snø.
Dette blir den verste julen noensinne.
Hei, Kev. Hvordan går det?
Hva sier du til at vi glemmer dagen i dag og starter på nytt?
- Mener du det? - Ja.
Natalie er en flott person, vet du.
Du må bare bli bedre kjent med henne.
Jeg synes vi burde begynne å ha det mer gøy her.
- Jeg kan leve med det. - Ja?
Hva med at vi begynner med å pynte treet?
- Nå? - Ja visst. Hvorfor ikke?
Hallo?
Vent, jeg hører deg ikke. Kan du skru ned musikken?
Musikk, av.
Hva sa du?
Så klart vi kommer. Vi ville ikke gått glipp av det.
La meg ringe deg tilbake.
Evangelista er i byen.
Margaret holder en spontan middag,
men vi burde vel ikke dra?
Kan ikke du bare dra uten meg,
og så gjør jeg og Kevin oss ferdige her?
Virkelig? Er det i orden?
Ja. Det er dine venner uansett.
Du er en engel. Jeg blir ikke sen.
Ok.
Hvor var vi?
- Du trenger ikke bli på grunn av meg. - Jo, jeg vil bli her. Virkelig.
Går Natalie ut hver kveld?
Stort sett. Hun lever et spennende liv,
mer spennende enn vi er vant til.
Ville du sagt du er i feil spor?
Nei, jeg er ikke det. Hvordan det?
Jeg trodde kanskje det var derfor du dro.
Kevin, vet du...
Jeg forlot ikke moren min for å være sammen med Natalie, ok?
Det skjedde senere.
Vil du fortelle meg om det?
Voksenforhold er kompliserte.
Noen ganger når folk gifter seg veldig unge,
slik moren din og jeg gjorde, ender vi med å føle...
- At du gikk glipp av ting. - Ja.
Bare fordi du blir voksen på utsiden,
betyr ikke det at du vil slutte å ha det gøy og nyte livet.
Jeg vet alt om det indre barnet, pappa.
- Du gjør det? - Derfor kjører gamle menn sportsbiler.
Du har nok rett.
Men problemet med sportsbiler er at det ikke er plass til noen andre.
Kanskje maksimalt én annen person.
Men hvis du vil dra på en skikkelig reise
med bagasje og alt, har du ikke engang plass til en venn.
Jeg mener, de er fine og raske,
men hvem vil sitte i en fin bil når du er alene?
Det ser perfekt ut.
Alt som er igjen nå er å sette på stjernen.
Kevin setter alltid på stjernen.
Det stemmer, det gjør han, hva?
Jeg løfter ham alltid opp og gir ham truserøsk.
Han blir sint. Alle ler.
Vi får vel bare bruke stigen i år.
Ok, pappa, du kan sette meg ned nå.
Jøss. Det ser bra ut.
Jeg synes det ser flott ut.
Jeg tror det er vårt beste tre hittil.
- God jul, mamma. - God jul.
God jul.
Å! Se på det!
Hei!
Jeg installerte en liten databrikke i mamma.
Vi skal få henne til å lage frokost.
- God morgen. - God morgen.
God morgen, syvsovere. Dere er endelig oppe.
Hva gjorde du med treet vårt?
Å, det er min feil.
Jeg har en fast avtale med tredekoratørene hvert år.
Og med alt oppstyret glemte jeg å avlyse.
Kommer du noen gang til å tilgi meg?
Fjernet du trepynten vår?
Vel, den måtte ha blitt tatt av uansett før eller senere.
Ja, kom igjen, Kev. Se på alle disse presangene, hva?
Her er en stor en. Jeg tror den har...
Ja, den har ditt navn på.
Kom igjen, åpne den. Den er fra Natalie og meg.
Men burde jeg ikke åpne den på første juledag i morgen?
Du har mange å åpne i morgen. Kom igjen, én skader ikke.
Kom igjen.
SUPERSPION
Superspion avlyttingssystem. Er ikke det kult?
Ja. Takk, pappa. Takk, Natalie.
Jeg er glad du liker det.
- Mamma, hvor skal du? - Jeg tar med noen ting til Kevin.
Mamma, hvor skal du?
Han har ikke med seg noen rene klær,
og han har sikkert ikke noen leketøy.
For å sjekke pappas kjæreste. Vil du bli med?
Kan jeg hjelpe dere?
- Jøss! - Jeg er her for Kevin McAllister.
- Jøss! - Buzz.
- Er dere her for å ta ham med hjem? - Nei, jeg har med noe til ham.
Denne veien.
Du burde kunne høre det.
- Hvordan høres jeg ut? - Hold dere i nærheten, unger.
- Mamma! - Hei!
Dere husker Natalie, ikke sant?
- Buzz, Megan. - Hei, Natalie.
Og... Kate, dette er Natalie.
- Natalie, Kate. - Hallo, Kate.
Hallo.
Skal dere bli her?
Jeg kom med noen av sakene dine.
Dere må se dette huset.
- Er det i orden, Natalie? - Så klart.
- Dødskult tre! - Det så bedre ut før.
Vent, hva er den tingen på hodet ditt?
Det er et spionsett som Natalie ga meg som en tidlig julepresang.
Virkelig? Det var snilt av deg.
Jeg er veldig glad i barna dine.
Jeg må vise dere flyet hun ga meg.
Vil du ha en kopp kaffe?
Å, nei takk.
Jeg visste ikke at han ville ha alle disse greiene å leke med.
Herregud. La meg ta den.
Jeg var ikke engang sikker på om han fikk sove uten den.
Jøss, vet du hva?
Utrolig at han ikke har spurt etter den.
Vi kan gi ham et annet lekedyr.
- Å, nei. - Nei.
Dette er Teddy.
Teddy er overgangsgjenstanden hans.
Ja. Overgangsgjenstand.
Det er noe veldig spesielt som et barn har med seg overalt.
Du er faktisk ment å ha en i reserve i tilfelle noe skjer med den.
- Men vi hadde jo bare én, husker du? - Hvordan kunne jeg glemme det?
Vi kjørte på motorveien,
vi hadde hastverk og skulle et sted,
og Kevin trodde så klart at Teddy kanskje ville ha litt frisk luft.
Så han åpnet vinduet, og ut fløy Teddy.
Han gikk fra vettet. Han gråt. Han var så opprørt.
Det var... så...
Så Peter stoppet bilen, og jeg gikk ut for å hente bjørnen.
Jeg kan fortsatt ikke tro at du gjorde det.
Det var det sakte feltet, og det var ikke så mye trafikk.
Ja, vel, jeg vet ikke hva vi skulle gjort om han hadde mistet den.
Jeg tror at Kevin vil ha det så gøy med å leke med prinsen
at han ikke engang vil savne lekedyret.
Det vil bli så fantastisk å ha et hus fullt av barn.
Jeg ser virkelig frem til det.
Barn, pass på hageskulpturen!
Vel, jeg... burde komme meg av gårde.
Før de ødelegger noe.
Vi skal til flyplassen for å hente kongefamilien.
Dere vet alle hvor viktig dette er.
Matleverandørene kommer straks.
Og gjestene kommer omtrent en time før
dere og de kongelige har deres store inntreden.
Ingen grunn til å bekymre seg, frue.
Alt blir tatt hånd om.
Jeg vil bare alt skal gå som det skal.
Kom igjen. La oss ikke være sene.
Jeg vil ikke at én eneste ting skal gå galt.
Dør, åpne.
Og ingenting vil det.
Å, bra. Dere er her endelig.
- Mr. Prescott! Det er dem! - Hysj på deg.
- Jeg skal få ham ut av veien. - Takk.
det er innbruddstyvene! Mr. Prescott!
Det er Marv!
Men det visste du vel allerede.
Hør her.
Jeg har fått nok av deg og melodramaet ditt!
Dette er en veldig viktig kveld,
og om jeg må låse deg inne for å holde deg ute av veien,
ikke tro jeg ikke vil gjøre det.
Se!
Ikke undervurder meg, demonyngel!
Det er et dumt gjemmested.
Én nede, to igjen.
Slipp meg ut herfra!
Det er iskaldt! Slipp meg ut!
Kevin, har du sett Prescott?
- Ikke nylig. - Typisk.
Han snuser alltid rundt når du ikke vil,
og når du trenger ham, er han ikke å finne.
Gjester allerede? Hva skjedde med å komme moteriktig sent?
Jeg liker ikke å skryte, men ja, det vil bli sesongens fest.
Jeg får en annen telefon. Greit. Vi sees der.
Hallo? Carmelina, hvordan går det?
Hva?
Å nei!
De er innesnødd. Flyet deres ble avlyst.
Vel, jeg også. Knust.
Greit. Vi ser dere i morgen.
God jul.
Hva skal vi gjøre nå? Det blir bare en vanlig fest.
Julaften hos deg høres alt annet enn vanlig ut for meg.
Det blir neppe sesongens fest.
Peter...
Hva om vi kunngjør forlovelsen vår i kveld?
I kveld?
Jeg vet vi skulle vente til skilsmissen din var fullført,
men det er bare noen uker til, og barna dine vet det allerede,
og det vil gjøre denne kvelden veldig spesiell.
Vel, om det gjør deg lykkelig.
Ja!
Hvor er de folkene?
Marv, jeg må på do.
Vera, du kan gå på do neste uke.
Alltid hastverk.
Dør, åpne.
Greit.
Husker du planen?
Hvilken plan? Harrys plan?
Hva... nei! Ikke Harrys plan!
Den med tauet og sekken!
Hvorfor skriker du til meg?
Jeg gjør ikke...
Husker du planen?
Ja.
Når prinsen går til sengs...
- Putter vi ham i sekken! - Det stemmer.
Vi kidnapper det sovende barnet.
Du er et geni, Marv.
Det stemmer. Dør, åpne.
Så prinsen havner i sekken.
Sekken går ut av vinduet.
Vi klatrer ned tauet.
- Dør, lukk. - Stemmer.
Alle i bilen.
Og vi er borte før de vet hva som skjedde.
Nydelig plan, Marv. Elegant enkel.
Greit. La oss prøve det. Legg deg i sekken.
Meg? Hvorfor legger ikke du deg i sekken?
Fordi jeg er sjefen. Legg deg i sekken, Vera.
Jeg vil ikke legge meg i sekken.
Vera, bare vær så snill å legge deg i sekken.
Du fortalte meg ikke at jeg måtte legge meg i noen sekk.
Det skulle være en overraskelse. Det blir gøy.
Å, vi er i sekken!
Flott. Greit.
Vindu, åpne.
Marv...
Ta det med ro, vennen. Jeg holder igjen.
Marv! Slipp meg ned sakte.
Det gjør jeg alltid.
Jeg skulle ikke ha spist det siste kakestykket.
Perfekt.
Dør, åpne.
Ta det med ro. Alt er under kontroll.
Marv!
Lett, men fortsatt kjempekult.
Takk for at du tok imot meg, vennen.
Det gjør jeg alltid.
Kom dere ut og hold dere ute!
Jeg vet hva dere vil gjøre.
Å, jaså? Hva da?
Dere prøver å kidnappe prinsen.
Hold kjeft, lille idiot!
- Jeg skal drepe ham. - Ok.
Vera. Litt hjelp her?
Ja, det ville vært flott. Jeg kunne trengt det.
Jeg tok opp hvert eneste ord.
Velkommen tilbake. Hvor er kongefamilien?
De ble innesnødd. Hvor er Prescott?
Jeg kan ikke finne ham noe sted.
Det var rart. Vel, Molly, sørg for at alle har champagne.
Vi skal komme med en spesiell kunngjøring.
Ja, frue.
Hvordan går det?
Hei, hvordan går det? Fint å se deg igjen.
Alle sammen, kan jeg få deres oppmerksomhet?
Jeg skal drepe den...
Dette er alltid en spesiell kveld, og i kveld vil bli enda mer spesiell.
Ta ham!
Peter og jeg er forlovet!
Prescott?
Dette kunne ikke gå verre.
Marv, du er i fyr og flamme.
Takk, vennen. Du gjør det ikke så verst selv.
Nei, kjære. Du er virkelig i fyr og flamme.
Jeg prøver å trene.
Kevin!
Jeg lyver ikke. Skurkene er tilbake.
Vi kommer ingen vei.
Kevin, jeg snakket med matleverandørene og Molly.
Ingen andre enn deg så noe. Hvordan er det mulig?
Jeg vet ikke. Men jeg hørte at de vil bortføre prinsen.
Hørte du dem si det?
Ja, med superspioninnretningen min.
Og Prescott er involvert i hele greia.
Dette er absurd.
Jeg skal ringe og sjekke
at kongefamiliens fly i morgen er bekreftet.
Kevin, jeg vet hva som foregår her.
- Gjør du? - Ja.
Du vil ødelegge forholdet mitt med Natalie.
- Hva? - Du visste hvor viktig
denne kvelden var for henne, og du gjorde noe som dette.
- Det er ikke sant. - Jeg har tilgitt deg mye,
for jeg vet hvor vanskelig skilsmissen har vært for deg.
Men i kveld gikk du for langt.
Jeg vil at du skal gå på rommet ditt og tenke over hva du har gjort.
Og så kan vi snakke når du er klar til å be Natalie om unnskyldning.
Dør, lukk.
Vær så god, George! God jul!
- Hallo? - Mamma?
Å, Kevin! Jeg er så glad du ringte.
Er alt i orden?
Ja. Jeg ser på Livet er vidunderlig.
- Gjør du? - Du vet hvor godt jeg liker den.
- Hvilken kanal er den på? - Åtte.
Jeg elsker vel bare en lykkelig slutt.
Så hvordan er festen? Har du det gøy?
Den er helt grei. Hva med deg. Har du en fin julaften?
Ja. Den er flott.
- Glad i deg, Kevin. - Glad i deg også, mamma.
God jul.
Ok. Ha det.
- Kevin, er du våken? - Ja.
Faren din og jeg var litt tøffe mot deg før. Går det bra?
- Ja. - Bra.
For om du noensinne gjør noe sånt igjen,
kaster jeg deg ut så raskt at du blir svimmel.
Så faren din skal skille seg. Trist.
Alles foreldre skiller seg. Sånn er livet. Du kommer deg over det.
Men du får ikke komme mellom faren din og meg.
Han vil ha deg i livet sitt, og jeg synes det er kjempesøtt.
Men om du vil ha ham i livet ditt, bør du ikke gjøre meg sint.
Forstått?
Bra.
Jeg skal få reparert det vinduet i morgen tidlig.
Drøm søtt.
Til min storebror George, den rikeste mannen i byen.
Jeg hadde nettopp en fin prat med Kevin.
Jeg tror vi begynner å forstå hverandre bedre.
Hva er det du ser på.
Livet er vidunderlig. De har spilt den hele kvelden.
- Kom. Se den med meg. - Jeg har sett den.
- Hva så? - Så...
Jeg forstår ikke folk som ser filmer igjen og igjen.
Jeg så den. Jeg gråt. Én gang var nok.
Det kan du ikke mene.
Kate og jeg ser denne med ungene hvert år.
Det er en familietradisjon.
Vel...
Nå som du får en ny familie,
er det kanskje på tide med nye tradisjoner.
De vil komme tilbake. Og om ingen tror meg,
må jeg fange dem selv.
KNAPPER OG FUNKSJONER
Hold kjeft, din lille idiot.
Hold kjeft, din idiot.
HVORDAN PROGRAMMERE FJERNKONTROLLEN
Ok, stopp.
Snurr fortere.
Legg deg i sekken.
Hold kjeft, din tosk!
- Første juledags morgen. - God jul, Kevin.
God jul, pappa!
Hei!
- Peter, er du klar til å dra? - Dra hvor?
Kevin, Natalie og jeg skal hente kongefamilien nå.
Nå? Men skal vi ikke åpne presanger?
Det må vente til vi kommer tilbake.
Men det er jul. Og hvorfor må dere begge dra?
Hør her, du vet at du iblant må gjøre ting du ikke vil?
Dette er en av de situasjonene.
Vi er straks tilbake, ok?
Og jeg er sikker på at ingenting skjer mens vi er vekk. Sant?
- Ja. - Bra.
Bare vent. Det tar ikke lang tid.
Dør, åpne.
God jul, Kevin.
God jul.
Hallo?
- Nei, vi er våkne. - Det var ikke meg!
Greit. Vi er på vei.
Det gjør meg nervøs.
Kom igjen.
Jeg visste det. Her kommer de.
Første skritt er å eliminere mannen på innsiden.
Mr. Prescott?
Mr. Prescott, er du der inne?
Ja.
Mr. Prescott, kan du hjelpe meg med noe?
Og hva skulle det være?
Kanskje en milkshake til?
- Nei. En vinflaske. - Unnskyld meg?
Natalie sa vi måtte hente vin fra kjelleren
til kongefamilien.
Om vi må.
Så du har vel rett.
Vi får ikke snø til jul.
Man kan aldri ta feil med lave forventninger.
Vet du, Mr. Prescott,
det har vært flott å tilbringe tid med deg disse siste dagene.
Tiden flyr når man har det gøy.
Jeg vet vi hadde en vanskelig start,
men ting kan bli mye bedre.
For du er der nede og jeg er her oppe.
Unge mann, åpne denne døra! Slipp meg ut!
Å! Så glad jeg er for å se deg!
Kidnapperne kommer.
Men denne gangen ligger jeg et skritt foran dem.
Og jeg låste medhjelperen deres i kjelleren,
Er dette en perfekt plan, eller hva?
Det ville det vært, vennen, bortsett fra én ting...
Prescott er ikke medhjelperen deres.
Jeg er det.
Er du... mannen på innsiden?
Jeg er redd for det.
Hei, mamma.
Vi er her.
Mamma? Er han sønnen din?
Jeg sa jo at han var mye å takle.
- Slipp meg! - Kom igjen, nå!
Er det ikke en fallem eller noe?
Nei. Det er ikke så mye behov for dem i vinkjellere.
Du har rett.
Har du noen gode ideer?
Ingen.
Men jeg har en mobiltelefon.
Perfekt! Får jeg?
- Ja visst. - Takk.
- Hallo, Buzz? - Kevin, er det deg?
- Ja. Jeg ringer fra en mobiltelefon. - Å, en mobiltelefon.
Bra for deg, spytryne.
Er det enda en gave hun ga deg? Hun bare viser seg.
Jeg prøver igjen.
Buzz, før du legger på,
må jeg fortelle noe. Jeg må snakke med mamma.
Ok. Du fortalte meg det.
Jeg prøver igjen senere.
Hvorfor i himmelens navn trodde du at jeg var mannen på innsiden?
Vel, om du ikke hadde oppført deg så rart, ville jeg ikke ha trodd at du var...
...så rar.
Og hvor var du første gang disse folkene brøt seg inn?
Hvorfor svarte du ikke på interkomen?
Hvorfor skrudde du av kameraene?
Jeg gjorde ikke det. Men om disse typene brukte Mollys fjernkontroll,
kan de ha skrudd av hele sikkerhetssystemet.
Men hvorfor sa du at jeg løy?
Fordi jeg trodde du gjorde det.
Og jeg ville ikke at Miss Natalie skulle vite jeg hadde
sovet på jobb.
Den kvinnen ville fått meg til å jobbe døgnet rundt om hun kunne.
Det er umenneskelig.
Så når hun ikke er her...
Du utnytter det.
Jeg tar en pause.
En god, velfortjent pause.
Med alle kameraene og interkomene av, merket jeg ingenting.
Så jeg...
Du dekket deg.
Nettopp.
Kan du prøve å ringe moren din igjen?
Ja visst.
- Hallo? - Kevin?
Kevin!
Vent. Kevin, jeg kan ikke høre deg.
Det er sikkert fordi jeg er innelåst i en vinkjeller.
Nei... Vennen, jeg hører det ikke. Det er for dårlig forbindelse.
Jeg er innelåst i Natalies vinkjeller!
Ringer du for å ønske god jul?
- Mamma, er du der? - Vennen?
- Er du der, mamma? - Kevin?
Mamma?
Å, flott!
Batteriet er dødt.
Kalban-hjemmet?
Hei, dette er Kate McAllister. Moren til Kevin.
Kan jeg få snakke med ham?
Kevin er ikke her akkurat nå.
Det var rart. Han ringte nettopp.
Virkelig? Vel, han er ute med faren sin og Miss Natalie.
Han må ha ringt fra farens mobil.
Det forklarer at forbindelsen ble brutt.
Ok. Takk.
Den lille rakkeren ringte moren sin.
Skal jeg gå og vise ham hvem som er sjefen?
Sett deg ned, Marv.
Du er ikke sjefen. Jeg er sjefen.
Ok.
Mobilen hans er tom for batteri.
Jeg tror ikke han vil lage flere problemer.
Nei.
Kjeks.
- Hallo? - Peter, det er meg.
Jeg ringer tilbake til Kevin. Vi mistet forbindelsen.
Kevin? Han er ikke med meg. Han er hjemme hos Natalie.
Virkelig? Jeg ble nettopp fortalt at han var med deg.
Ta det med ro, Kate. Jeg er sikker på at alt er i orden.
Ok.
Jøss, det var rart.
Noen fortalte Kate at Kevin var med oss.
Kanskje jeg burde dra tilbake og sjekke.
Nei.
Det er akkurat det han vil. Peter, han manipulerer deg.
Ser du ikke mønsteret?
Hver gang vi forlater huset, finner han på noe.
Han prøver å få din oppmerksomhet og sabotere for meg.
Hallo! Er det noen der ute?
Det må være noe vi kan gjøre for å komme oss ut herfra.
Det er det.
- Hjelp meg å flytte disse eskene. - Ok.
Men hva er bak dem?
Definitivt ikke et "stumt" spørsmål.
- Stumkelneren! - Bingo.
La oss håpe den fungerer.
Jeg er lei for at jeg feilbedømte deg, Mr. Prescott.
Likeså.
Jeg vil aldri glemme Miss Natalies reaksjon
da hun kom hit og så hva du hadde gjort med huset.
Jeg elsker å se henne hyperventilere!
Det er en av de få gledene i denne jobben.
Om du hater denne jobben, hvorfor sier du ikke opp?
Det er vanskelig å finne jobb.
Og jeg kunne ende med å jobbe for noen mye verre.
Du burde ikke bli et sted du hater bare fordi du er redd.
Livet er for kort.
Og... voilà.
La oss se om du får plass.
Opp.
Pass hodet.
Så snart jeg kommer opp, skal jeg slippe deg ut.
Ta vare på deg selv, hører du?
Jeg hørte noe.
Greit. Følg nøye med, Vera.
Vet du hva? Kan ikke du gå og sjekke vinkjelleren?
- Ok. - Ja. Sånn, ja.
Her nede!
Du bør bli...
Vera!
Hva? Å! Trykk på knappen!
- Hold ut, vennen! - Nei! Trykk på knappen!
- Hva? Jeg hører deg ikke. - Trykk på knappen!
Å!
Nei! Ikke den! Den andre knappen!
Det stemmer.
Her borte!
Hei, mamma.
Ja!
Vi sees. Dør, åpne.
Natalie, gå og hent de kongelige. Jeg drar tilbake og sjekker Kevin.
- Hva, nå? - Ja, noe er på gang. Jeg føler det på meg.
- Kanskje du må være en forelder. - Det er urettferdig.
Du vet hvor mye jeg bryr meg om barn.
Hvor mye bryr du deg om mitt barn?
Taxi!
Kevin? Går det bra?
Mamma, kan du kjøre litt saktere?
Alt er sikkert bra med Kevin.
Bare hold utkikk etter politibiler, ok?
Greit, Vera. Gå og sjekk stua.
Sjekk om han er der, ok?
Herregud! Jeg kan ikke tro dette.
Jeg burde ha gått på college.
På to år kunne jeg blitt tanntekniker. To år!
Marv! Han er på soverommet!
- Mamma? - Ta ham!
Dør, åpne.
Jeg har deg nå.
Dør, lukk.
- Hei, Molly! - Kom deg inn dit!
Marv, vennen? Er du der inne?
Hold kjeft, Vera!
Jeg prøvde bare å...
- Hold kjeft, din idiot. - Jeg er ingen idiot, din drittsekk!
- Hold kjeft! - Dør, åpne!
- Hva er galt med deg? - Hva er galt med deg?
Jeg er ingen idiot. Og vet du hva? Du er ikke noe geni.
- Vera, vennen... - Nei, ikke prøv deg på det!
Du er ikke engang like smart som denne gutten, som om du ikke har merket det,
gir oss juling!
Fra nå av er jeg min egen sjef!
- Vera, vennen... - Ikke prøv deg!
Du.
Marv! Glem henne!
Fang gutten. Jeg kommer meg ut om noen minutter.
Åpne.
- Vel, se på det. - Dæven.
Kom igjen, Vera!
Greit! Kom ut, gutt!
Greit.
Åpne bar. Åpne bokhylle.
Åpne bokbar. Åpne bokbarhylle.
- Åpne bokbar-ting. - Åpne.
Det er dumt. Oi!
Hvem er dum nå, idiot?
Kom igjen. Bare la meg være.
Jeg skal ta meg av alt.
Bar, spinn rundt.
Se på dette. det vil gå bra.
- Bar, stopp. - Å! Den går fortere!
Ja, Vera, jeg vet den går raskere.
- Spinn raskere. - Ok. Kona føler seg ikke...
Spinn raskere!
Maksimal fart.
Stopp.
Pent hopp, Marv.
God jul til alle, og god natt.
God natt.
- Mr. Prescott! - Til tjeneste.
Gjett om jeg er glad for å se deg.
Kanskje vi burde ringe politiet.
God idé, Mr. Prescott.
Bare "Prescott" for deg.
"Prescott!"
Jeg syntes du sa at du ikke var bekymret.
Jeg vet ikke.
Jeg hadde bare en følelse.
Kevin!
Pappa!
- Mamma! - Mamma?
- Hvem er de? - Au da.
- Vi stikker! - På baksiden!
- Vi er på saken. Kom igjen! - Kevin!
Ja!
Ja! Bra jobbet!
Kevin?
- Kevin! - Mamma!
Å, vennen! Jeg er så glad for at det går bra med deg.
- Det gjør det nå! - Jeg er så lei for at jeg ikke trodde deg.
Politiet har blitt tilkalt.
Jeg har planlagt mye moro for oppholdet deres.
Kan vi dra til Wrigley Field? Og akvariet?
Har du noen barn.
Nei. Men jeg lover at det blir spennende.
Kult!
- Å, kom igjen. Fengsel er ikke så ille. - Ikke?
Nei. Og på torsdager får du kjøttpudding.
Ja, jeg kjenner til fengsel.
- Det var der jeg møtte deg. - Ro deg ned.
- Ro deg ned selv. - Kvinnfolk, hva?
- Ja. - Ikke rør meg.
Peter! Hva har han gjort nå?
Han reddet dagen.
Du burde takke ham.
Molly? Hva i all verden foregår?
De hadde visst planer om å kidnappe prinsen.
Ut fra det vi vet, er hun sjefen.
Hun er hushjelpen min. Jeg er sjefen hennes!
Vel, det virker som om du må finne en ny hushjelp.
Og en ny hovmester, er jeg redd.
- Jeg sier opp. - Du sier opp?
Men... hvorfor?
Fordi, som en klok ung mann en gang sa: "Livet er for kort."
Peter, gjør noe.
Greit. Ønsk meg lykke til.
Natalie...
Jeg tror jeg tok feil av tiltrekning og spenning og kjærlighet.
Hør her... dette er din verden, ikke min.
Hele tiden jeg var her, savnet jeg familien min.
Jeg er forelsket i kona og barna mine,
og jeg hører hjemme med dem.
Og jeg vil komme hjem.
Jeg forstår det om du trenger tid til å tenke på det.
Mamma?
- Jeg elsker deg. - Jeg elsker deg.
Unge mann, hvordan kan vi noensinne vise vår takknemlighet?
Vil familien deres feire jul med vår familie?
Det høres kult ut.
- Er det i orden? - Ja.
Drar dere til dem?
I dag? For å feire jul?
Takk.
Musikk, på.
Snø, fall.
Jeg visste at dette ville bli den beste julen noensinne!
Norsk tekst: Fredrik Lingaas